ЗАБРАВЕНО
Не помниш ли? - Не помня нищо за това.
Не помниш нищо.
Убийте го.
Боже!
Целият си потен. Добре ли си, Джин Сок?
Мамо. - Да, Джин Сок.
Джин Сок изглежда е сънувал кошмар.
Татко.
Казах ти да си легнеш рано снощи.
Трябваше да си напълно отпочинал за ранното ни отпътуване.
Ю Сок.
Беше толкова развълнуван от преместването ни в новата къща,
че не можа да заспи цяла нощ.
Почти пристигнахме.
Татко, какво ще обядваме днес?
Днес се местим, значи трябва да ядем чаджанмьон.
Вярно! Трябва да е чаджанмьон!
ФИРМА ЗА ПРЕМЕСТВАНЕ "ЕДНО СЪРЦЕ"
За пръв път съзирам новия ни дом.
Никога не съм го виждал преди,
но незнайно защо, ми изглежда познат.
Сякаш съм гледал тази къща някога,
стоейки точно тук, по същия начин.
Имам такова усещане.
Какво мислиш? Харесва ли ти?
Как ти се струва? Така ли си я представяше?
Моят по-голям брат винаги е бил най-добрият в класа
още от началното училище.
Изключително умен е и завърши един от най-престижните университети.
Проявяваше талант във всяка област, още от съвсем млад.
Състезателният му дух
и добрите рефлекси му помагаха да бъде пръв във всеки спорт.
Освен това има златни ръце.
Рядко ни се налага да викаме майстор, защото той поправя почти всичко.
Не пие и не пуши. - Готово!
Има отлични маниери и никога не казва неприлични думи.
Той е сериозен, но в същото време забавен и сладкодумен.
Всички му се възхищаваха и му завиждаха.
Разбира се, аз също съм му фен.
Не! Аз дълбоко го уважавам.
Стресът от ученето понякога ме докарва до нервен срив.
Той е единственото нещо в живота ми, с което мога да се похваля
и да се гордея.
Ю Сок.
Да. Мамо, дай ми това.
Преди година,
брат ми нарани левия си крак в автомобилна катастрофа,
но за мен и семейството ни,
той си остава идеалният герой.
Внимавайте с прага. - Къде да оставим това?
Това ли? В средата на всекидневната.
Добре. - Оттук, моля.
Виждате ли колоната там?
Сложете го до нея. - Добре.
Добре. Едно, две…
Внимавайте с това, моля. - Да.
Къде да сложим това?
В този кашон има книги, нали? Може да ми ги дадете.
Така…
Първо пий малко вода. - Донесете вода.
Ю Сок.
Мислех, че ще имаш собствена стая.
А, явно не си чул.
Предишният собственик е оставил някои неща в малката стая горе.
Това означава ли, че никога няма да я ползваме?
Не, не мисля.
Разбрах, че направо е умолявал татко.
И той не е могъл да му откаже, защото е толкова мекосърдечен.
Предполагам, че в скоро време ще я освободи.
Май не ти харесва идеята да бъдем в една стая.
Така е. - Знаех си. Веднага си пролича.
Шегувам се. Просто ми стана любопитно.
Ю Сок.
Да, мамо. - Би ли слязъл да ми помогнеш?
Глупчо! - Хей!
Казах ти да не ме удряш по главата. Това убива мозъчните клетки!
Не е вярно!
Извинете. - Да?
Къде да оставя това?
Това… До леглото, ако обичате. - Добре.
Добре ли сте? - Да.
Благодаря. За нищо. Това е нашата къща, все пак.
Между другото, този, който слезе долу наистина ли е големият ви брат?
Да. Защо питате?
Наистина ли е по-големият ви брат?
Разбирам. Не си приличаме много, нали?
На колко години е брат ви?
Защо? - Извинете.
Търсят ви в кухнята.
А, добре.
Боже! Изтощен съм.
Готово. Джин Сок.
Какво мислиш за къщата? Харесва ли ти?
Вече ти казах, че ми харесва, мамо. - Наистина? Наистина ли ти харесва?
Естествено. Обожава я,
с изключение на това, че трябва да дели една стая с мен.
Стига, наистина. - Няма да е задълго.
Предишният собственик обеща, че ще си вземе нещата до месец.
Не се притеснявай, татко. Ю Сок просто се шегува.
По-рано каза, че е така, без дори да се замислиш.
Какво? Кога?
Всичко е наред. Тъкмо ако се затрудниш в ученето,
ще можеш веднага да питаш Ю Сок.
Татко, какви неща е оставил предишният собственик в стаята?
Кой знае. Вероятно вещи, които е ползвал преди.
Какви вещи? Имаш ли представа?
Казвам го за всеки случай.
Момчета, абсолютно е забранено да влизате в тази стая.
Предишният собственик не спираше да ми го повтаря.
Джин Сок, взимаш си лекарствата всеки ден, нали?
Разбира се. Никога не забравям.
Какъв беше този шум?
Какъв шум? - Чух някакъв шум отгоре.
Сякаш падна нещо тежко.
Може би е било гръмотевица?
Не, не беше.
Горе не е ли малката стая?
Да, точно тя е.
Не беше ли гръмотевица?
Ако беше…
Видя ли? Било е гръмотевица. - Да.
Предполагам.
Ще вали силно до утре сутринта.
Слава Богу, че не започна, докато траеше преместването.
Така е.
Щеше да е много неприятно. - Наистина.
Не се притеснявай толкова.
За какво?
Тази година със сигурност ще вземеш изпита.
Тази къща има някакво позитивно излъчване, не мислиш ли?
Лягам си.
Момчета, абсолютно е забранено да влизате в тази стая.
Ю Сок. - Какво правиш тук?
Чух някакви странни звуци от тази стая.
Странни звуци? - Да, странни звуци.
Чу ги, нали? - Нищо не чувам.
Не чуваш ли?
Наистина чух нещо. Само преди няколко минути.
Просто не ти се учи, нали? - Не, не е така.
Определено чух някакви странни звуци преди малко.
Ясно. Когато се случи нещо такова, трябва да излезеш на свеж въздух.
Какво? Навън вали като из ведро. Къде ще ходим?
Ще си вземем чадър.
Дамата от съседната къща ми каза, че от върха на хълма…
Какъв проливен дъжд.
Ю Сок.
Да.
Благодаря.
За какво?
Просто така. - Братле!
Не ставай глупав.
Ало?
Да, татко.
Да, излязохме да се поразходим.
Да. Онова нещо ли?
Добре. Ще се върна, за да го намеря.
Добре.
Татко ли беше? - Да.
По-рано говорихме за един документ. Иска да го погледне сега.
Веднага ще се върна. Изчакай ме тук няколко минути.
Всичко е наред. Ще дойда с теб. - Недей. Няма да отнеме и 10 минути.
Ще ме почакаш ли тук за малко? - Добре тогава.
Кои сте вие?
Хванете го!
Ю Сок!
Дръжте го! - Мамка му!
Ю Сок!
07JO8911
07JO8911.
Джин Сок.
Какво се е случило?
Взеха го… Ю Сок…
Отвлякоха Ю Сок.
Джин Сок. - Джин Сок!
Джин Сок, погледни ме. Джин Сок.
Убийте го.
Джин Сок, добре ли си?
Мамо.
Да, аз съм. Добре ли си?
Ю Сок… Какво стана с Ю Сок?
Още не се е върнал. И не се е обаждал.
О, не. Обадихте ли се на полицията? - Да.
Детективите скоро ще дойдат. Искат да чуят от теб за станалото.
Добре.
Спомняте ли си лицата на някои от мъжете?
Не.
Валеше. Беше тъмно и аз бях прекалено уплашен,
за да ги разгледам добре.
Но както вече ви казах, видях регистрационния номер.
Беше 07JO8911, черен ван.
Трябва да ви разочаровам. Такъв регистрационен номер няма.
Не може да бъде. Сигурен съм. Беше 07JO8911.
Нито един черен ван в страната…
Всъщност, нито едно превозно средство няма такъв регистрационен номер.
Това е невъзможно, г-н детектив. Ясно видях 07JO8911.
Не, такъв номер няма. Дори опитахме с подобни номера,
но не открихме никакъв черен ван.
Възможно е заради проливния дъжд, а и заради тъмнината,
да не сте успели да го видите добре.
Разбрахме, че в момента взимате антидепресанти.
Казах ви, че съм сигурен. Номерът беше 07JO8911. Черен ван!
Джин Сок. - Да спрем за днес.
Синът ми не се чувства добре.
Случилото се му дойде прекалено много.
Добре. Да приключим за днес.
И тогава,
започна мъчителната игра с чакането.
Един ден.
Два дни.
После седмица.
Изминаха десет дни. След изтичането на втората седмица,
полицаите започнаха да стават все по-безразлични.
Колкото по-безразлични ставаха те,
толкова повече се тревожехме аз и родителите ми.
Убийте го.
И всяка нощ сънувах този мъж.
Изглеждаше ми познат, но нямах представа кой е.
Знаех само, че всяка нощ той агонизираше в съня ми.
Една сутрин,
точно на 19-тия ден от отвличането,
брат ми се завърна.
Само че,
нямаше никакъв спомен, какво се е случило
през изминалите 19 дни.
Спомняте ли си нещо конкретно…
Докторът каза, че това се нарича дисоциативна амнезия.
Ю Сок напълно беше изтрил болезнените спомени
от онзи ден.
Докторът също каза,
че можем само да чакаме. - Имате ли наранявания на главата?
Ю Сок, спиш ли?
Не.
Много се притеснихме за теб.
Съжалявам.
Недей. Аз съжалявам повече.
Приятни сънища.
Благодаря. И на теб.
Направих яхния от кимчи, стоплете я. Не поръчвайте чаджанмьон! Мама
Джин Сок, какво правиш?
Ю Сок.
Нищо. Добре ли спа снощи?
Гладен съм. Да хапнем нещо.
Вкусно е!
Естествено! Кой кореец не обича чаджанмьон?
А, вярно! Къде ходи снощи?
Снощи? Кой?
Ти. Излезе навън снощи.
Не, не съм.
Напротив. Чух те да излизаш. Дори чух как затвори входната врата.
Сигурно е било сън.
Изглежда снощи си сънувал нещо.
Така ли?
Трябва да вървя. По-добре да тръгвам.
Привърши ли? - Да.
Трябва да излизам. Ще изчистиш ли вместо мен?
Стига де! Добре.
До скоро. - Приятен ден.
Ю Сок.
Да. - Какво е станало с крака ти?
Какво имаш предвид? - Защо куцаш с десния крак?
Така ли? - Да, току-що.
Слушай, наистина трябва да вървя.
Стига си се шегувал, а?
Кой вариант е най-подходящ за В?
Хайде, сядай. - Здравей, татко.
Джин Сок, не обирай само месото. Трябва да ядеш и зеленчуци.
Първо ще изям ребърцата.
Първо това. - Яж от всичко.
Прибрах се.
Хайде, сядай. - Здравейте.
Не си вечерял, нали? - Не. Умирам от глад.
Това задушени ребърца ли са? - Да. Чудесни са.
Добре ли поспа? - Не спях.
Разбира се, че спеше. - Не спях.
Ще си лягам.
Лягай и заспивай, ако ти се спи. Защо спиш на бюрото?
Ти си лягай. Не спях. Бях се замислил за нещо.
Лека нощ.
Здравейте. - Господине,
карайте след това такси. - Моля?
Това там. Бързо. Да не го изпуснем. - Добре.
Шефът е тук. Излизайте, момчета.
Добър вечер, шефе.
Ти, влизай вътре.
Шибани тъпаци.
Няма ли да се погрижите за нещата, както трябва?
Съжаляваме, шефе.
Колко места? - Две.
Мамка му! И без това полудявам, защото всичко достатъчно се усложни.
Вероятно не сте видели правилно.
Не открихме никакъв черен ван.
Разбрано, шефе.
Толкова ли не можете да се справите с тъпаците от управлението?
Още нещо.
Мамка му!
Защо трябваше да идваш тук и да объркаш нещата още повече?
Ами…
Аз не исках…
Ама ти тъп ли си или какво?
Шефът толкова се стараеше заради теб. Защо прецака всичко?
Вижте… Изглежда е станало някакво недоразумение.
Тоя плъх… - Дръж го!
Мамка му!
Стой!
Дръж го!
По дяволите!
Къде отиде? - Мамка му! Прецакани сме.
Видях го да тръгва насам.
Тоя идиот дори не познава мястото. Няма да отиде много далеч.
Виж дали не е тръгнал натам. Аз ще проверя насам.
Цяла нощ ли стоя?
Какво има?
Защо? - Гледаш толкова уплашено.
Случило ли се е нещо?
Не.
Нищо… Съвсем нищо.
Джин Сок.
Какво става?
Джин Сок, добре ли си?
Джин Сок.
Може ли…
Джин Сок, отвори за малко.
Чуваш ли? Отвори вратата.
Разкарай се!
Добре. Ще те оставя сам.
Само ми кажи, какво ти стана изведнъж.
Снощи…
Проследих те.
Проследил си ме? Къде? Къде съм ходил?
Знаеш, че заспивам веднага, щом се прибера.
Видях всичко.
Кажи ми. Кои са тези мъже? Не са детективи, нали?
Кой? За какво говориш? Кои детективи?
Онези мъже, които ме преследваха снощи!
Джин Сок. Да не би…
Ако пак си имал кошмари… - Млъкни!
Кошмари ли?
Изобщо не беше сън. Спомням си всичко толкова ясно.
Мислеше, че съм заспал, нали?
Спях, докато не чух звука от перомолива.
Какъв перомолив?
Продължаваше да го щракаш, докато графитът падна точно пред очите ми.
Къде е брат ми?
Какво си направил с Ю Сок?
Отговаряй!
Остави ме! - Пусни това.
Пусни!
Чакай малко. - Пусни ме.
Чакай. Успокой се, моля те. - Пусни ме.
Моля те… - Махни се от мен, копеле!
Пусни ме, кучи… - Джин Сок, успокой се.
Успокой се, моля те.
Пусни ме! - Моля те, успокой се.
Пусни ме! - Моля те…
Джин Сок. Моля те, успокой се, а?
Не ми пробутвай мръсните си номера! - Джин Сок, успокой се!
Казвам ти истината. Никъде не съм ходил снощи.
Тогава какво беше това, което видях?
Кои бяха тези мъже, какво ми направиха?
Моля те, успокой се. Ще ме изслушаш ли?
Джин Сок. Нищо от това не се е случило, разбираш ли?
Перомоливът, таксито, което си взел, мъжете, които са те преследвали…
Нищо от това не се е случило.
Тогава защо си спомням всичко това?
Помня всичко толкова ясно. Как ще обясниш това?
Джин Сок, лекарството ти.
Взе ли си лекарството вчера? Отговори ми.
Джин Сок, какво правиш?
Нищо.
Не си го взел, нали?
Ю Сок.
Съжалявам.
Мама скоро ще се прибере. Отиди да си починеш.
Добре.
Ало?
Вече се прибирам, изчакай ме.
…таксито, което си взел, мъжете, които са те преследвали…
Нищо от това не се е случило.
Никога не съм му казвал за таксито.
Джин Сок, прибрах се.
Мамо.
Да.
Какво има?
Ами…
Ю Сок…
Това…
Това наистина ли се е случило?
Да. Наистина се случи. Сигурен съм.
Трябва да кажем на баща ти.
Не, мамо. Още не казвай на татко.
Но баща ти трябва… - Не. Мамо, чуй ме.
Ако тази нощ Ю Сок отново излезе,
ще събудим татко и ще го проследим заедно.
Ю Сок…
Казваш, че Ю Сок наистина е направил това?
Този човек не е Ю Сок.
Защо не си вдигаш телефона?
Прибирай се веднага.
Мисля, че този боклук разбра всичко.
Да.
Точно така.
Съвсем ясно ми каза, че ти не си брат му.
Разказа ми и какво е видял снощи, когато те е проследил.
Каза, че кракът ти е наред, а детективите са били фалшиви.
И след преследването, изведнъж се е събудил вкъщи.
Точно това ми каза.
Да, точно така. Определено ми каза…
Да.
Точно така.
Така е.
Затова казвам, че…
Има ли някой там?
Джин Сок, ти ли си?
Има ли някой?
Не, със сигурност чух нещо.
Мислиш, че може да е слязъл долу?
В момента би трябвало да спи горе.
Видях го със собствените си очи преди малко.
Добре. Ще се кача да проверя.
Г-н Пак, защо се забавихте толкова?
Имате ли идея какво става тук? Прибирайте се веднага.
Г-н Че също скоро ще се върне.
Сега ли се събуди?
Целият си потен.
Целият.
Побързай. Връщай се веднага.
И моето прикритие се провали.
Джин Сок, къде си тръгнал?
Татко.
Къде отиваш?
Излизам да се видя с приятел.
Разбирам.
Да. - Кой приятел?
С кой приятел ще се срещаш?
Не го познавате. Скоро ще се прибера.
Джин Сок.
В никакъв случай не може да излезеш.
Да влезем вътре.
Да влезем и да поговорим.
Казах, че трябва да влезем.
Дръж го!
Не оставяй това копеле да се измъкне!
Какво става? - Моля ви, помогнете ми.
Помогнете ми! - Какво му има на този мъж?
По дяволите.
Не говори глупости. - Ти каза същото по-рано.
Така, момчета. Ще ви задавам въпроси. Първо, как се казвате.
Аз съм Че Хьонг Йон. - Г-н Че Хьонг Йон.
Така. Ще се опитам да обобщя казаното от вас.
Накратко,
някакви хора са ви държали затворен повече от месец
и едва сега сте избягал от тях.
Да, да.
Държали са ви в двуетажната къща наблизо
и през цялото време са ви мамили, представяйки се за вашето семейство.
Да, точно така.
Значи, смятал сте, че това е семейството ви,
рожденото ви семейство?
Да, така мислех, но…
Защо му вярвате?
Няма как да ви внушат, че са вашето семейство, колкото и да ги бива.
Аз също наистина не мога да разбера.
Защо… Защо вярвах на лъжите им? Не мога…
Точно така.
Откри ли го в системата? - Да. Потвърдихме самоличността му.
Трябваше да ми кажеш веднага. Какво чакаше досега?
Съжалявам. - Дай това.
Има ли нещо особено?
Номерът на социалната ви осигуровка е 770427-1665177.
Така ли е? - Да, това съм аз.
Не е обявен за издирване и няма криминално досие.
Тук наистина няма нищо.
Ако сте роден през 1977, значи в момента сте на 41 г.
Моля?
Аз съм на 21.
Вижте сега.
Как може да сте на 21, ако сте роден през 1977 година?
Сега е 1997г., значи съм на 21.
Господине.
Погледнете внимателно календара там и запомнете добре.
Годината е 2017.
Явно имате проблем, сериозен проблем.
Хей, пусни телевизора. Започват новините.
Да.
Президентът, който е на посещение в САЩ по повод обсъждането
на отношенията между двете страни и други въпроси, стоящи на дневен ред,
бе посрещнат с изключително внимание.
Президентът Тръмп отвори банкетната зала, което е безпрецедентен жест
и освен това разведе президент Мун
в някои от частните крила на Белия дом.
Репортерът Йон Те Чон, който е там сега, ще ни разкаже още.
Церемониалната гвардия на Американските въоръжени сили
бе строена на южния вход на Белия дом.
Такова посрещане се оказва само на държавни глави.
Тъй като не бе обсъден дрескода на събитието…
двамата президенти бяха облечени в костюми и…
Излезте!
Да поговорим.
Какво… Какво става тук?
Планът ни пак се провали.
Кои сте вие?
Това ли е всичко, което искаш да знаеш?
Обзалагам се, че има още куп неща, които си умираш да разбереш.
Кажете ми. Какво сте направили с мен?
Било е преди 20 години.
На 20 декември, 1997,
едно семейство е било избито в дома им, в покрайнините на Сеул.
Точно в тази стая.
Здраво работите, момчета.
Какво е станало?
Боже!
Майка и дъщеря са били зверски убити
с остър предмет точно в тази стая.
Нищо не е било откраднато.
Съдебна медицина
Изглежда полицията не може да разреши случая
Убийството остава загадка
Случаят възбуди общественият интерес и недоволство
и бе назначен специален разследващ екип за разрешаването му.
Къде е убиецът?
Полицията се провали в опитите си да открие убиеца.
ТЪРСЯТ СЕ СВИДЕТЕЛИ
Минаваха година след година.
Времето си течеше
и хората постепенно започнаха да забравят случая.
А след като изтече срокът на давност, никой вече не се сещаше за него,
освен семействата на жертвите, които не можаха да го забравят.
Те наеха хора, които отново да разследват убийството.
ДОКЛАД ЗА УБИЙСТВОТО В СОНШИН-ДОН
Минаваха месец след месец. Сезоните се сменяха.
И един пролетен ден след като бяха минали 4 години,
те най-накрая издириха убиеца.
Защо го направи?
Дори не си ги познавал.
Не помня нищо такова.
Не си спомняш нищо ли?
Да.
Убийте го.
И какво? Да не би да казвате, че аз съм убиецът?
Да.
Ти си. - Не.
Това е невъзможно.
Не знам за другото, но със сигурност не съм убивал никого.
Шибано копеле, заловихме те, а ти продължаваш да отричаш.
Със сигурност знаехме, че си убиецът,
но усещахме, че си искрен, по време на разследването.
Хората усещат тези неща, нали разбираш?
Май наистина не лъжеше.
Роднините на жертвите бяха много разочаровани, като разбраха.
Ситуацията започна да става абсурдна.
Най-накрая бяха открили онзи, който разруши семейството и живота им.
Бяха готови да си отмъстят, но убиецът не си спомняше нищо.
Защо го бе направил,
сам ли го е сторил или с някого,
дали някой му е поръчал да убие жертвите?
Изобщо не помнеше какво е станало, затова те не можеха да го убият.
Затова, открихме още един експерт.
Беше работил в полицията, специалист по разпити под хипноза.
Аз съм Пак Сонг Де.
Да кажем, че тази линия представлява животът на Сонг Джин Сок досега.
Нека да я разделим на неговото детство, юношество,
неговите 20, 30, 40 години.
Защо не можете да я отворите?
Не мога да я отворя.
Някъде по това време той е преживял най-стресиращия момент в живота си
и е изтрил от паметта си всичко, свързано с него.
Трябва да се опитате.
За да възстановим изтритите спомени,
опитахме всичко, дори хипнотерапия,
но психологическата съпротива тук е много силна.
Затова методът не работи.
Предчувствието ни бе правилно.
Ти наистина нямаше спомен за случилото се.
Дисоциативна амнезия.
Тези спомени са били толкова травматизиращи,
че ти сам си ги блокирал, шибано копеле.
Единственото, което можем да опитаме
е да го върнем във времето обратно, преди момента на инцидента.
С други думи, преди да преживее травматизиращия епизод.
Да върнем този задник във времето, когато е бил щастлив?
Точно така. Преди 6 май, 1997.
Това е Барбитал, силно успокоително и приспивателно.
Да започнем да му го даваме. - Г-н Че, поласкана съм,
че сте поискали да се срещнете с обикновена "мадам", като мен.
Бяхте ми казала, че сте учила актьорство.
Лесно ще усетите какво искам от вас, ако мислите за това като за роля.
Ще го хипнотизираме
и ще му кажем, че пътува с влак.
По време на пътуването, ще минава през тунели.
Ще му кажем, че всеки път, когато минава през тунел,
той ще се връща с една година назад към времето, когато е бил щастлив.
И така, как ще го направим?
Добре. В момента влизаш в първия тунел.
И току-що излезе от него.
В коя година си сега?
Коя година е сега?
Ще попитам пак.
В коя година си сега?
Това…
е…
1997 година.
На колко години си сега?
На 21.
Добре.
Къде си в момента?
В колата.
В колата?
С кого си, къде отиваш?
С мама,
татко
и брат ми.
Местим се в новата ни къща.
Какво правиш в момента в колата?
Сложил съм глава на рамото на мама и спя.
Продължавай да спиш засега.
Ще се събудиш, когато ти кажа, че е време да се събудиш.
Добре.
И дори след като се събудиш,
ще продължиш да си на 21
и годината да е 1997.
Хората в колата с теб
са баща ти,
майка ти
и брат ти, ясно?
Така.
Ще се събудиш,
когато преброя до три.
Едно,
две,
три.
Боже!
Целият си потен.
Добре ли си, Джин Сок?
Мамо.
Да, Джин Сок.
Обзалагам се, че новият ви дом ти се е сторил някак познат.
Все пак убиецът стоеше пред къщата,
където бе извършил убийство преди повече от 20 години.
Бе напълно естествено къщата да ти се струва позната.
Добре ли си? - Да. Човекът, който слезе надолу,
по-големият ти брат ли е?
Не си приличаме много, нали? - На колко години е?
Защо питате? - Извинете.
Какъв беше този шум?
Не беше ли гръмотевица?
Щеше да е много неприятно.
Наистина.
Издънихме се.
Ясно. Когато се случи нещо такова, трябва да излезеш на свеж въздух.
Какво? Вали като из ведро… - Имаше някои дребни проблеми,
но всичко вървеше по план, малко или много.
Смятахме да възстановим спомените на убиеца от онази дъждовна нощ.
Реконструирахме сцената на убийството до последния детайл.
Дори музиката, която бе звучала по време на убийството преди 20г.,
бе готова за пускане.
Г-Н ПАК
Да, татко.
Татко ли беше?
Изчакай ме тук за малко, а?
Единственото, което оставаше, бе да поставим убиеца
в абсолютно същата ситуация, като в онази нощ,
когато се случи нещо напълно неочаквано.
Полиция.
Арестуван сте за нападение и измама.
Тия скапани ченгета ме бяха издирили точно в този момент.
Ю Сок!
И ме арестуваха.
Отвлякоха го. Почти провали целия план,
Ю Сок беше отвлечен, но за щастие,
ти схвана ситуацията напълно погрешно.
Джин Сок, какво стана…
Какво става тук? - Отвлекли са го?
Обади се веднага на г-н Че.
Какво се случва?
Най-накрая ме освободиха, с помощта на много връзки и подкупи,
но бяха изминали 19 дни.
Смятах да продължим с плана веднага, щом изляза, но…
Мамка му. Просто не иска да завали.
ДНЕС ПРЕДИМНО СЛЪНЧЕВО
Нищо не можехме да направим без дъжд.
Докато чакахме да завали,
силата на хипнозата почна да изчезва. - Още нещо.
и ти стана подозрителен. - Тоя задник ме проследи.
Каза, че краката ти са били добре и ченгетата са били фалшиви.
Подозренията ти продължиха да растат
и накрая стигнахме до тук.
Разбра ли сега?
Защо направихме всичко това и защо сме тук сега?
Какво има?
Да не мислиш, че те лъжа?
Не.
Сигурен съм, че всичко е истина, освен едно нещо.
Кое?
Не съм бил аз.
Не съм убивал никого.
Боклук такъв!
Убил си двама души
и скоро също ще умреш.
По възможно най-болезнения начин. Разбра ли?
Не.
Няма да умра.
Кучи син!
Шибан кучи син!
Обръщай.
Обърни колата, казах!
Къде е? Къде изчезна тоя задник?
Бързо!
По-бързо!
Там. Ето го там!
Хей!
Спри веднага!
Какво, по дяволите!
Хей, разкарай си колата.
Тръгвай!
Мамка му!
По дяволите!
Мамка му!
Копеле…
Господине!
Добре ли сте? Боже…
911 ли е? Случи се инцидент.
Инцидент с кола.
Да, един мъж изскочи внезапно на пътя. Аз просто…
Вече диша. Кръвното налягане е 80/60. - Епинефрин 8mcg, допамин 10mcg!
Добре ли сте?
Знаете ли къде се намирате?
МАЙ 1997
Джин Сок!
Да, Ю Сок! - Поправиха колата!
Джин Сок! Тръгваме. Побързай!
Добре, мамо. Идвам!
Татко, помниш ли приятеля ми от училище - Джин Сан?
Да, родителите му имаха ресторант за пържени пилета, нали?
Да. - Как е той?
Скоро ще се жени.
Така ли? Наистина? - Да.
Джин Сок, сигурно си уморен.
Облегни се на мен.
С приятелката му сигурно са заедно от дълго време.
Всъщност, тя е бременна. - Наистина?
Да.
А ти излизаш ли с някоя? - Не.
Трябва да уча.
ШЕСТ МЕСЕЦА ПО-КЪСНО
Скъпи сънародници,
нашата икономика
в момента е в тежка ситуация.
РЕЧТА НА ПРЕЗИДЕНТА ЗА ФИНАНСОВАТА КРИЗА
Икономическата криза, която настъпи в страните от Югоизточна Азия,
в съчетание със структурните проблеми на нашата икономика,
задълбочава бързо кризата и у нас.
Благодарение на икономическото развитие,
което постигнахме през последните три десетилетия,
нашата икономика е много по-стабилна от тази на другите държави по света.
БЪРЗИ ЗАЕМИ
Не, не мога да го направя. - Помогнете ми само този път, моля.
Умолявам ви.
Разкарай се.
Имам само гимназиална диплома. Да, завършил съм гимназия.
Съжалявам, че ви питам, но дали ще е възможно
да ми заплатите няколко месеца авансово?
Аз съм трудолюбив младеж на 21 г.
Скъпият ми брат в момента е много болен.
Ако ми повярвате и платите в аванс, ще ви се отблагодаря за добрината.
Докторе.
Загубихте двамата си родители в катастрофа,
а брат ви е на легло вече половин година.
Дори не знам какво да ви посъветвам като лекар.
Наистина съжалявам да ви го кажа,
но повече не можем да отлагаме.
Трябва да го оперираме, колкото може по-скоро.
Това е единственият начин да го спасим.
Да.
Я се осъзнай!
Имаш ли представа колко опасно е това?
При нелегалната търговия с органи, операцията не се прави от лекари.
Тези, които си продават органите, не живеят дълго.
Много умират по време на самата операция.
Разбирам положението ти, но просто се откажи вече.
Сам виждаш, страната запада.
В такива времена, човек трябва да се откаже от всичко и да изчака.
НОВО СЪОБЩЕНИЕ
СИНЯТА БРАДА ВИ ПОКАНИ В ЧАТ. ПРИЕМАТЕ ЛИ?
ЛУННА СВЕТЛИНА ВЛЕЗЕ В ЧАТА.
Наистина ли имаше предвид това, което написа в обявите за работа?
Да, наистина. Ще свърша всяка работа, каквато и да е тя.
Дори ако ти се наложи да продадеш душата си?
Душата си?
Защо ме питаш това?
Защо ми задаваш такъв въпрос?
Защото ти имаш нужда от пари, а аз имам нужда от отчаянието ти.
Колко пари ти трябват?
Ще ми кажеш ли нещо повече за работата?
Ще ти платя, за да убиеш някого…
Давам ти малко време да помислиш. Чакам отговор до утре следобед.
Изпрати ми номера на телефона си, ако решиш да приемеш предложението.
Не забравяй. Предложението отпада след утре следобед.
СИНЯТА БРАДА НАПУСНА ЧАТА.
Кажи ми сега. Няма никой друг наоколо.
Стига вече. Аз също… - Со Йон!
ИСКАТЕ ЛИ ДА ИЗПРАТИТЕ ТОВА СЪОБЩЕНИЕ?
ДА
Ало?
Запиши адреса, който ще ти продиктувам.
425-23 Соншин-дон, Сонсо-гу, Сеул.
В къщата ще има трима души.
Жена и две деца.
Не докосвай децата.
Убий само жената.
Запомни.
Убий само жената.
Скъпи, ти ли си?
Скъпи.
Скъпи?
Недейте… Моля ви, не викайте.
Ей сега ще си тръгна.
Само не викайте.
Съжалявам.
Трябва да не съм бил с ума си.
Наистина съжалявам. - Мамо.
Татко прибра ли се?
Недей… - Не викай.
Казах ти да не викаш!
Моля те, не викай. - Не!
Не викай, моля те.
Чакай.
Моля те, спри да викаш.
Аз си тръгвам.
Не викай, моля те!
Аз… Казах ти…
Казах ти да не викаш…
Съжалявам.
Затова ти казах да не викаш!
Казах ти! Казах ти да спреш!
Чан Ми!
Спри да крещиш!
Чичко.
Чичко, кой си ти?
Къде отиде мама?
Ако направиш, каквото ти кажа,
ще върна майка ти и сестра ти вкъщи.
Наистина ли?
Върви в стаята си и се покрий презглава.
После брой от едно до сто
десет пъти, ясно? Десет пъти.
Разбра ли?
Да.
Едно, две, три,
четири, пет, шест…
Ало?
Запиши си адреса, който ще ти продиктувам.
425-23 Соншин-дон, Сонсо-гу, Сеул
В къщата ще има трима души.
Една жена и две деца.
Не докосвай децата.
Убий само жената.
Деветдесет и осем, деветдесет и девет, сто.
Едно,
две, три,
четири, пет, шест…
Ало?
Татко.
Сон Ук, какво става?
Татко, послушах онзи чичко
и броих от едно до сто десет пъти,
но мама и кака лежат на пода и им тече кръв.
Какво е станало с Чан Ми?
Не диша.
Разбрах. Веднага се връщам.
Докторе, защо направихте това?
Те са ви семейство.
Реших да пожертвам жена си,
за да предотвратя изхвърлянето на семейството ми на улицата.
С парите от застраховката…
Докторе, не можеш да направиш това със собственото си семейство…
Ти прие моето предложение, за да спасиш живота на брат си.
Аз го направих, заради децата си.
Но ти… Ти провали всичко.
Дъщеря ми е мъртва. Твоят брат също скоро ще умре.
Значи и ти трябва да умреш!
Не, докторе…
Умри.
Защо трябва да умра аз?
Няма значение.
Просто умри!
Не. Моля ви, не.
Не!
Хората не умират лесно, нали?
Сигурно ти е било трудно.
Аз също съм изтощен.
Ще сложа край на това.
Къде са роднините на жертвите?
Защо питаш?
Моля те само да им кажеш,
че истински съжалявам.
Явно си върнал паметта си.
Защо го направи?
Защо уби тази жена и дъщеря й?
Някой ти плати за това, нали?
Да не би,
съпругът на жената да те е наел?
Напоследък се сдобих с нова информация.
Изглежда той е купил множество застраховки на нейно име
един месец, преди да се случи инцидентът.
Той ли ти плати да го направиш?
Заради парите от застраховките?
Семейството на жертвите иска да знае истината.
Помниш ли момчето, което не уби онази нощ?
Онова малко момче.
Трябва да му кажеш истината и да го молиш за прошка.
Каза ми, че ще доведеш майка ми вкъщи,
ако броя от едно до сто десет пъти.
Знаеш ли какво стана с живота ми след онази нощ?
Роднините ми взеха всички пари
и ме захвърлиха в сиропиталище.
Мамка му. Плачех всяка нощ и си обещавах,
че когато порасна,
ще заловя онзи мъж, който изби цялото ми семейство
и ще му отмъстя на всяка цена.
Мамка му, онази нощ… Защо не уби и онова момче?
Трябваше да убиеш и него, шибан кучи син!
Съжалявам…
Съжалявам.
Наистина съжалявам.
Съжалявам…
Майната ти!
Кажи ми сега.
Съпругът й ли те нае?
Отговаряй!
Питам те, баща ми ли те нае!
Не.
Сам го реших.
Всичко.
Съвсем сам.
Мамка му…
Знаех си.
Това, че съпругът й е купил толкова много застрахователни полици
сигурно е чиста случайност.
Нали? Мамка му. Прав ли съм?
Мамка му…
Наистина ли очакваш да повярвам на това?
Желая ти всичко хубаво.
Извинете, г-не.
Това е коридор без изход.
Трябва да се върнете обратно и да вземете асансьора.
ЗАБРАВЕНО
Джин Сок!
Поправиха колата!
Джин Сок! Тръгваме. Побързай!
Добре, мамо. Идвам!
Здравей.
На колко години си?
На пет?
Не, благодаря! Твоя си е!
Сон Ук! Че Сон Ук!
Мамо!
Да вървим. За какво си говорихте?
Забавно ли ти беше? Да отидем ли в увеселителния парк?
Сон Ук, кажи да. Да вървим. Хайде! Дай пет.
Заболя ли те? - Да вървим.
На какво искаш да се возиш?
Бг субтитри: anirtimid